- Skal Marigold gå i skole i London? - Piger går faktisk i skole.
Der er andet end guvernanter.
- Er der familie, der skal kontaktes? - Ikke os bekendt.
- Vil I bo i London imens? - Ja. Jeg nyder at arbejde på bladet.
"Lady Edith Crawley afslører ny kurs under spadseretur."
- Det er en god idé. - Det går lidt stærkt.
- Det foregår i gletsjertempo. - Kan du trives alene?
Jeg har Marigold. Desuden bor pebermøer jo alene.
- Har mor det bedre? - Hun er bare træt. Hun hviler sig.
- Stakkels Denker. - Denker klarer sig!
Er der noget galt, min skat? Du virker bare lidt nedtrykt.
- Undskyld. - Du skal ikke undskylde.
- Jeg vil gerne hjælpe dig. - Der er nok ingen, der kan hjælpe.
Jeg ved, at ulykken stadig piner dig. Den slags tager tid.
Jeg bebrejder ikke mig selv Charlies død. På ære.
Men på en eller anden måde er glæden ved at køre forsvundet.
Endelig har jeg Dem alene.
Jeg har aldrig fået sagt tak, fordi De reddede mig.
- Der er altid andre til stede. - Nu kan De blive her.
- Jeg har fået et pusterum. - Udnyt det, så godt De kan.
Brug tiden til at finde ud af, hvorfor De blev så ulykkelig.
- Det må jeg nok sige! - Larry Grey inviterede mig til te.
Jeg sagde ja tak, men fik at vide, at de var i London.
I dag fik jeg så det her.
"Kære mrs. Crawley! Vi er desværre forhindret i at overholde aftalen."
- "Venlig hilsen, Amelia Grey." - Besynderligt! Hvad siger Dickie?
Intet. Han var med i London, men jeg har intet hørt.
- Du må vove dig ind i løvens hule. - Vil det ikke anspore ham?
Lad aldrig ømme følelser stå i vejen for en smule nyfigenhed. Aldrig!
Miss Baxter vil meget gerne afløse dig.
- Der er stadig god tid. - Udmærket. Det er op til dig.
Det er nu sært, at en svanger kvinde kan arbejde som kammerpige.
- Det har jeg ikke været vant til. - Nej, før krigen var de aldrig gift.
- Og dette er fremtiden? - Kammerpiger forvinder nok helt.
Men dertil er vi ikke nået endnu.
Tak, Molesley.
- Sikke en dejlig lyd. - En brud på traditionen.
- Jeg tager til London i morgen. - Jeg kan køre dig.
- Jeg troede, du havde fri. - Jeg har nogle ærinder.
Jeg skal inden om enkeboligen, hvis det er i orden.
- Jeg ordnede mr. Masons regnskab. - Han er sikkert taknemmelig.
Ikke mere kissemisseri. Andy!
- Kissemisseri! - Du kunne finde en, der var værre.
Også en, der var bedre.
- Lad os besøge farmor i morgen. - Jeg skal til møde på hospitalet.
- Kan du ikke undslå dig? - Jeg er vældig optaget af arbejdet.
Det skal du ikke sige til farmor.
Det må De undskylde.
- Jeg ved ikke, hvad der skete. - Glem det.
- Så tager jeg af sted uden dig. - Værsgo.
- Er Daisy her? - Hun er gået til ro.
- Det er også Dem, jeg vil tale med. - Jamen værsgo.
- Er Daisy interesseret i mænd? - Hvad antyder du dog?
- Hun arbejder og læser altid. - Nå, sådan.
Hun var meget optaget af at bestå sin eksamen.
Om hun er interesseret... Hun har fået hjertet knust et par gange.
Jeg vil ikke knuse hendes hjerte. Har jeg en chance?
Alle har en chance. Man skal bare gøre kur.
Har hun sagt noget om mig?
- Jeg er ikke god nok til hende, vel? - Gå så med dig!
- Godt nyt, håber jeg. - En ny stilling.
- Jeg håber, det er det, De vil. - Det er på tide at komme videre.
- Er det tæt på? - Nær York.
Så ser vi Dem stadig? Mr. Barrow har fået en ny stilling.
- Det glæder mig. Det er velfortjent. - Tak, mr. Carson.
Jeg går en tur ned i landsbyen, hvis det er i orden.
- Tag noget pudsecreme med hjem. - Jeg vil gerne med.
- Fruen vil ikke bryde sig om det. - Farven er meget diskret.
- Den hedder 'nøgen'. - Det taler ikke i Deres favør.
Jeg åbner.
Hvis De vil vente her, så henter miss Denker fruen.
- Det er Dem, jeg ville tale med. - Vi er lutter øren!
- Alene! - Hvis jeg ikke er ønsket...
- Hvornår var De sidst det? - Det hørte jeg ikke.
- Skal vi sætte os? - Hvis De mener, det går an.
- Sådan gør vi i London. - Vi er i fruens salon.
Jeg er her som forlægger. Vi påtænker at udvide klummen til en hel side.
Jaså? Det er en god nyhed.
Kan De magte det? Deres ægteskabsråd er en stor succes.
Vær dog stille, Betty. Jeg prøver at høre!
De skriver så godt om at klæde sig i efteråret. Kan vi få mere af det?
Jeg har et væld af idéer, der forener bekvemmelighed og elegance.
Shampoo stammer fra Indien. Både ordet og opfindelsen.
De har brugt det i flere hundrede år. Jeg ved nu ikke, hvad det nytter.
Goddag, mr. Molesley, miss Baxter. Det var godt, jeg mødte Dem.
Mr. Trewin går på pension. Han flytter hjem til søsteren i Bath.
- Det var langt væk. - Skolen råder over tre huse.
Måske vil De overtage mr. Trewins samt en del af undervisningen.
De skal ikke svare nu.
Han vil tænke over det, mr. Dawes. Det lover jeg Dem.
- Jeg kan knap tro det. - De træffer et fornuftigt valg.
- Hvorfor siger De det? - Fordi jeg ikke magter det.
Men nu handler det om Dem, og tillykke med det!
- Er Spratt din brevkasseredaktør? - Sig det ikke til nogen.
- Din farmor bliver rasende. - Ja, hvis hun hører det.
Mary skal ikke vide det. Hun gør bare et stort nummer ud af det.
- Din Mary er ikke min Mary. - Gudskelov for det.
Sætter De pris på ærlighed?
- Naturligvis. Sikke et spørgsmål. - Hvad skulle lady Edith så?
Jeg sætter pris på både ærlighed og diskretion.
Jeg vil nødig tro, at de skjuler noget upassende for fruen.
Noget upassende, der vedrører lord Granthams datter? Er De gal?
Nej, jeg er ikke gal.
- Men jeg er nysgerrig. - Stik nu ikke næsen for langt frem.
Jeg tager en spadseretur.
- Jeg kan følge dig ned på gården. - Jeg ved ikke, om jeg skal derned.
- Han ville bare gå en tur. - Så lad ham gå en tur.
Barnepigen beder om en madkurv til børnene.
- Udmærket. En kop te? - Tak. Du kommer lige i tid til te.
- Hvad har du på hjerte? - Jeg leder efter mr. Molesley.
- Frue... - Goddag, farmor.
- Jeg havde glemt, hvordan I så ud. - Godt, du er frisk igen.
- Skal jeg lave te? - Kan I nå at drikke den?
Nu ikke spydig, farmor. Naturligvis kan vi det.
- Edith hilser. Hun er i London. - Vel ikke for at se Bertie?
- Desværre ikke. - Trist.
Jeg forstår ham godt, men jeg er vis på, han fortryder.
- Han har malet sig op i et hjørne. - Kan mænd aldrig male sig ud igen?
Det er en skam for dem begge. Du er så stille. Hvad tænker du på?
Jeg fik bare en idé. Det er ikke noget, du skal tage dig af.
- Cora kunne ikke komme. - Hvorfor ikke?
Spar dig at spille gådefuld. Det gør kun folk uden hemmeligheder.
- Der er møde på hospitalet. - Javel!
- Du må snart sluge den bitre pille. - Jeg har slugt den forlængst.
Det er din far, der lader til at have synkebesvær.
Hvornår ville du have sagt det? Du ryster.
Jeg er din hustru. Jeg elsker dig. Du kan stole på mig.
Hvad siger De?
- Jeg løb på mr. Dawes. - Han vil give Dem flere timer.
Han tilbød mig også et hus, som snart står tomt.
- De siger altså op? - Jeg beder vist om et godt råd.
Mr. Branson skal godkende, at De får huset.
Gud forbyde, at lykken tilsmiler en uden familiens velsignelse!
- Jeg ville bare give Dem besked. - Og det sætter jeg pris på. Tak.
Mr. Barrow og mr. Molesley rejser. Kun Andy skiller mig fra ragnarok.
- Sikke en dejlig overraskelse. - Jeg var urolig. Hvordan gik det?
Jeg ville ikke trænge mig på, før jeg havde vished.
Sig frem.
Jeg har været træt på det sidste, og min tunge har været øm. Sært, ikke?
- Og så har jeg følt en 'snurren'. - Hvorfor har du ikke sagt det?
- Du ville bare blive urolig. - Ja!
Amelia sendte mig til en fin læge. Jeg har åbenbart anæmi.
Det er generende, og du skal tænke på kosten, men det går over.
Ikke helt. Det er perniciøs anæmi.
De tog nogle blodprøver og ringede i mandags.
Jeg er ikke helt slået ud. Jeg har haft et rigt liv. Set en del.
Jeg ville gerne have været gift med dig, men ingen kan få alt.
- Vi er i det mindste venner igen. - Ja, vi er venner igen.
Nej, hvor er her dejligt. Klarer du det hele selv?
Ikke helt. Jeg har en rengøringsdame og får hjælp, når jeg har gæster.
- En del enklere end Downton. - Det er ikke noget at tragte efter.
Det må jeg nok sige! Tante Rosamund inviterer mig på Ritz.
- Vil du have te? - Nej tak.
- Hvad skal du egentlig i London? - Jeg kan vel lige så godt sige det.
Jeg overvejer at opgive racerkørslen.
- Ved Mary det? - Hun ved, at glæden er forsvundet.
- Siden ulykken? - Er det så tydeligt?
Mary vil ikke protestere. Hun afskyr racerløb.
Hun vil nødig se sin mageløse mand henslæbe sit liv i lediggang.
- Du må finde noget at lave. - Ja, det må jeg vel.
Anna, den er til dig.
- Mr. Barrow, værsgo. - Tak.
- Hvad er det? - Det burde være... Det er det!
- Det er en hårtørrer til lady Mary. - Hvorfor ikke bruge et håndklæde?
- Man kan bedre forme frisuren. - Jeg har aldrig skiftet frisure.
- Må jeg holde den? Den er tung. - Hvad er nu det?
- En hårtørrer til lady Mary. - I så fald...
Lady Stiles beder mig om at starte på mandag, medmindre De holder på mig.
- Det gør jeg ikke. - Downton Abbey uden mr. Barrow...
- Rejser De virkelig? - Alt har en ende.
Jeg ved ikke, om det er godt eller skidt, men De har været her længe.
Med de rørende ord vil jeg gå op i spisestuen.
- Du behøver ikke en ny frisure. - Er du nu blevet modeekspert?
- Trives Henry og Mary på Downton? - Det tror jeg.
Han er alt for god til Mary. Men han skal finde noget at lave.
Er han ikke racerkører?
Hvad i alverden...
Hvordan vidste du, at jeg var her?
- Går du? - Ja, det gør jeg.
Farvel, min ven. Jeg ringer i morgen.
Fik du et tip om, at jeg var i London?
- Var det min far? - Det var Mary.
- Hvad har hun gjort? - Hun indviede din tante i planen.
Du var nok ikke kommet, hvis jeg havde inviteret dig. Bliver du her?
- Et menukort og noget at drikke? - Ja tak. To glas champagne.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver her. Du knuste mit hjerte.
- Jeg ved godt, du var nødt til det. - Jeg vil have dig tilbage.
- Jeg har forandret mig. - Uden at sige et ord!
Du havde ikke gjort noget, hvis det ikke havde været for Mary.
Hvad har ændret sig? Jeg har stadig Marigold. Du har din mor.
- Hun ved ikke, at det er forbi. - Men det er det.
- Jeg kan ikke leve uden dig. - Du har nu klaret det glimrende.
- Nej, meget dårligt. - Vær så artig.
Og til den herre.
Jeg forstår ikke, hvad du vil. Hvad beder du om?
- Gift dig med mig. - Uden videre?
Når du vil, men det er det, jeg ønsker.
Hvis jeg siger ja, skal din mor så have sandheden om Marigold?
I så fald kan vi ikke se hende. Det vil jeg nødig have.
Der er folk, der kender sandheden. Der kan opstå sladder.
- Er du indstillet på det? - Ja, hvis det ikke kan undgås.
Det eneste, jeg ikke er indstillet på, er et liv uden dig.
- Hvorfor ringede lady Edith så sent? - Jeg ved det ikke.
Jeg var hos fruen, da mr. Carson bankede på. Herren gik ned.
- Hun har aldrig heldet med sig. - De går ellers ikke op i den slags.
Anna sagde, jeg skulle finde ud af, hvorfor jeg var blevet så ulykkelig.
Jeg har tænkt over det. Jeg vil prøve at ændre mig det nye sted.
Vi ændrer os med alderen.
Eller det kan vi, hvis fortiden tillader det.
Jeg lytter til Anna, og De bør lytte til mr. Molesley.
Glem Coyle.
De viser ikke styrke ved at besøge ham, men ved at lade være.
Glem ham, miss Baxter. Se fremad.
Lad det være min afskedsgave til Dem.
- Måske har De ret. - Det har jeg!
- Du tror, det er løgn. - Er hun gravid? Anholdt?
Hun og Bertie er sammen igen. Vi skal til Brancaster og møde mrs. Pelham -
- og fejre forlovelsen.
- Ved hun, hvem Marigold er? - Nej. Bertie ønsker at skjule det.
- Hvornår er det? - På fredag. De tøver gudskelov ikke.
- Jeg har et møde på fredag. - Jeg insisterer!
Din næstældste datter har været ulykkelig i ti år!
Jeg skal nok tage med.
Det er svært at hamle op med et hospital. Gid min mor havde vundet.
Det er lige meget nu. Edith har fundet lykken. Tænk engang!
Du har ret. Hurra!
- Jeg hjælper med kufferterne. - Efter morgenmaden.
- Hvor er det dejligt for lady Edith. - Hvornår skal brylluppet mon stå?
Mr. Barrow, husk at sige farvel. De er rejst, når familien kommer hjem
Det gør mig ondt.
Sagen er... Det lyder mærkeligt, men jeg er frygtelig ulykkelig.
- Jeg bryder hele tiden ud i gråd. - Naturligvis.
- Du er jo forelsket i ham. - Er jeg?
Det ord forbinder jeg med balkort, stjålne kys og en streng mor.
- Ikke to gamle nussehoveder. - Forelskelse har ingen alder.
Hvorfor sagde jeg nej til ham? Jeg må have været gal.
Kærlighedens vej er fyldt med forhindringer.
Elskede du andre end fyrst Kuragin?
Jeg svarer aldrig på mere nærgående spørgsmål -
- end om jeg har brug for et tæppe.
De skal vide, at jeg har truffet en beslutning.
Coyle får hverken besøg eller breve. Han skal helt ud af mit liv.
- Kan De holde fast i det? - Han får ikke magt over mig igen.
De har truffet Deres beslutning. Så skal jeg bare træffe min.
Hold fast, så får De det godt.
De troede på mig, da jeg ikke selv gjorde.
Det er jeg taknemmelig for.
- Hvad siger De, mr. Bates? - Lad os skilles som venner.
- Hils Henry. Jeg håber, alt er vel. - Hvorfor siger du det?
Jeg har været lidt urolig for ham efter ulykken.
- Du er klogere, end du ser ud. - Sikke en lettelse.
- Kære... - Barrow.
Jeg vil gerne sige Dem tak for alt.
- Rejser De nu? - På søndag.
- Vi har oplevet lidt af hvert. - Det har været lærerigt.
Jeg håber ikke, jeg har været for hård.
Jeg har fået nyt mod på livet takket være Dem.
Det glæder mig, hvis De har været tilfreds.
Jeg ankom som dreng og rejser som mand. Hils lady Edith mange gange.
- De reddede hende fra den brand. - Og hun går en lys fremtid i møde.
- Held og lykke, Barrow. - Tak skal De have.
Og nu må vi af sted.
- Jeg hader at tage afsked. - Vi gør det hele tiden.
Jeg er så kedelig!
Jeg ser ud ligesom for ti år siden. Ville jeg ansætte mig selv?
- Jeg ville. - Hvad skal du?
- De går ind i biblioteket. - Så værsgo.
Ved du, hvad dit problem er? Du foragter alle, der kan lide dig.
Hvis en mand kan lide dig, duer han ikke.
Du var vild med Alfred, da han kun havde øje for Ivy.
Da han så fik kig på dig, ville du ikke vide af ham.
Mrs. Pelham er i den gule salon, hvis De følger med mig.
Man må indrømme, at det er storslået.
Hvis bare hun er glad.
Greven og grevinden af Grantham.
Jeg kunne desværre ikke tage imod Dem. Er De blevet vist til rette?
Der kommer Edith.
Goddag, far.
- Vil du ikke savne det? - Nej, det er faktisk en lettelse.
Jeg er i hvert fald glad.
- Men du elsker stadig biler. - Ja, men det er slut med racerløb.
- Du må finde noget andet at elske. - Jeg må finde et arbejde.
- Er der noget galt? - Nu skal jeg.
De skal hvile Dem. Vil De sidde her?
Jeg går nedenunder, hvis De tillader.
Molesley sørger for os. Andrew, hjælp Carson, og find mrs. Hughes.
Jeg kigger ned til ham senere.
Drik det, så falder du til ro.
Du tror vel, jeg drikker eller ryster af skræk over at blive gammel.
Sludder! Men jeg vil gerne vide, hvad det er. Jeg får en tid hos lægen.
Jeg tror ikke på det med at leve i lykkelig uvidenhed.
Jeg ved allerede, hvad det er.
Min far havde det. Og min farfar. De måtte opgive at arbejde.
Det er ikke en rigtig sygdom. Det har ikke engang et navn.
Farfar kaldte det rystesyge. Jeg ryster bare på hænderne.
Sandheden er, at det er ude med mig.
- Jeg ville se, hvordan det går. - Jeg går.
- Jeg er ikke syg. - Selvfølgelig ikke.
- De er træt, og det er ingen skam. - De har andet at bekymre Dem om.
Jeg er bekymret, Carson, og De må hjælpe mig.
De ved, hvor meget jeg holder af Dem, og hvis der skal ske ændringer -
- må vi ikke være bange for at se det i øjnene.
- Må jeg gøre dig selskab? - Ja. Mary er nede hos Carson.
- Har hun det fint med det hele? - Hun er lidt urolig for fremtiden.
Kvinder forstår ikke, at en mand er, hvad han laver.
Det kunne være værre. Jeg er rask og har en vidunderlig hustru.
Jeg skal bare finde noget at bruge mit liv på.
- Mary vil ikke savne racerkørslen. - Hun så hellere, at du var glad.
Jeg vil bare være hende værdig. Jeg ved, det lyder som en kliché.
- Hvad kunne interessere dig? - Jeg vender altid tilbage til biler.
- Og det skal helst være heroppe. - Din egen virksomhed i lokalområdet.
Du kender området, Tom. Tøv ikke, hvis du får en idé.
Det gør jeg heller ikke. Det lover jeg dig.
- Overtog De lord Hexhams folk? - De styrede alt, når han var her.
Eller rettere ikke var her.
- Bor De på slottet? - De spørger, om jeg flytter.
- Det var ikke... - Jeg har en privat lejlighed.
- Bare rolig. Jeg skal nok forsvinde. - Jeg er ikke urolig.
Der er færre bryderier, når du er her, end når du er væk.
De går en spændende tid i møde. Hvilke opgaver er vigtigst?
Brancaster skal have moralen i centrum. Det kan kun Bertie sikre.
Ikke kun som en dygtig godsejer, men også som moralsk forbillede.
- Brancaster har vel et godt ry. - Desværre ikke.
- Grandfætter Peters livsførelse... - Det interesserer næppe gæsterne.
- Hvis lady Edith skal... - Bare Edith.
Edith skal vide, hvad hun går ind til.
Peter havde sine gode sider, men hans moral var ikke... betryggende.
- De besøg i Tanger... - Jeg insisterer!
Udmærket.
Du skal bare vide én ting: Der er ikke plads til fejltrin.
Så siger jeg godnat. Bertie sørger for Dem.
Uha!
Vi har spildt Deres tid. Undskyld.
Desværre bekræfter symptomerne mistanken.
- Vi skulle ikke have ulejliget Dem. - Nu kan vi bedre håndtere det.
- 'Vi'? - Tror du, jeg lader dig i stikken?
Farvel, dr. Clarkson, og mange tak.
- Hvorfor vil du rodes ind i det her? - Det ved du godt.
- Der er du. - Hvordan vidste du, jeg var her?
- Fra Jackson og mrs. Crawleys pige. - De ville blive en god detektiv.
Han har været til undersøgelser nok. Lad os klare det på vores måde.
- Mrs. Crawley vil gerne inddrages. - Du vil da ikke plage hende, vel?
- Nej, men hvis hun vil... - Hjælp min svigerfar ind i bilen.
- Jeg beder kun om, at vi får fred. - Det er meget at bede om.
Da De troede, han ville bebyrde Dem i årevis, kunne jeg godt bruges.
Uha, er klokken så mange? Farvel, mrs. Crawley.
Jeg har ledt efter dig. Vil du med ud at gå en tur?
Meget gerne. Jeg har tænkt.
- Hvordan bliver jeg dig værdig? - Vær nu ikke fjollet.
Som racerkører var jeg ikke din ligemand om end... spændende.
Nu er jeg bare en fattig mand, der bliver forsørget af en rig hustru.
- Du skal ikke forklare mig. - Det gør jeg gerne.
Jeg er selv ude om det, så jeg må bare fremad. Og jeg ved, jeg har ret.
- Jeg er så forelsket i dig. - Det ved jeg.
- Du er drivkraften bag alt, jeg gør. - Hvor opmuntrende.
- Man vil give os en rundvisning. - Bertie foretrækker udsigten herfra.
Han han sagt, der er forlovelsesmiddag på mandag?
Bare jeg vidste, at jeg gør det rette for ham.
Han havde et valg, og han kom tilbage.
Jeg tror ikke, han ved, hvad der kan ske, hvis det kommer ud.
- Hvorfor skulle det komme ud? - Jeg betroede mig kun til Rosamund.
Nu ved du og mor og Mary og Tom og formentlig Henry det.
Sikkert også Anna og mrs. Hughes, og dermed Bates og Carson.
- Næppe Carson. Han ville besvime. - Mrs. Patmore ved det.
Det kan ikke undgå at komme ud.
Du løber en risiko. Men så gør det, og få et godt liv med en god mand.
Jeg beder dig. Er det af loyalitet over for Michael Gregson?
Nej, det er ikke det. Jeg elskede Michael højt, men han er død.
Nu er jeg forelsket i Bertie, mere end nogensinde.
Det er det vigtigste. Gør nu ikke dit liv unødigt kompliceret.
Kom. De venter på os.
- Jeg ønsker Dem alt godt. - De er glad for, at jeg forsvinder.
Ikke mig. Giv mig et kys.
Pas godt på Dem selv. Og prøv at blive venner med Deres kolleger.
- Være mere venlig. - Det skader ikke.
De er kvik og duelig og ikke dum. De skal nok komme efter det.
Tak, mr. Carson. Jeg har lært meget af Dem, og... jeg er taknemmelig.
- Held og lykke, mr. Barrow. - Tak for hjælpen, mr. Barrow.
- Jeg er bare ked af, at... - Du er hårdtarbejdende og kvik.
- Mr. Barrow! - De ville sige farvel.
De nåede det lige.
- Vær sød, når jeg er rejst. - Nej, vi vil ej.
- De må ikke rejse. - Jeg er nødt til det.
Men vi er altid venner, uanset hvor jeg er.
Dygtig dreng.
Tak.
- Det var det. - Kom.
- Farvel, Barrow, og held og lykke. - Farvel, mr. Barrow.
Tænk, at jeg var skudt i ham engang.
Du har aldrig været noget unikum på det område.
- Undskyld, jeg forstyrrer. - Det er bare nogle breve.
- Er morgenmaden overstået? - Ja.
Der er noget, De bør vide, før forlovelsen bliver bekendtgjort.
- Ved Bertie, at du er her? - Nej.
- Ved han det, du vil fortælle mig? - Ja, han ved det hele.
Jamen...
Lad mig høre.
- Ved De, hvor tingene står? - Ellers spørger jeg mrs. Jenkins.
Stuepigen, Elsie, kommer snart.
Er vi bare os, sir Mark? Mrs. Jenkins, mig og Elsie?
Ja, vi er ikke i 1850.
- Hvad laver I? - Andy hjælper med svinestierne.
Vi får snart smågrise, og søerne skal tages fra.
- Hvem hjælper ellers? - Gamle Joe som altid.
Jeg hyrer to mand til høsten -
- men det er godt at have en stærk ung mand ganske gratis.
- Vi kunne da have fulgtes herned. - Jeg ville ikke trænge mig på.
God knægt.
Jeg havde håbet, du ville flytte ind, men jeg har da Andy.
Jeg tænker over det, men det er sin sag at slippe godset.
Du behøver ikke at slippe det.
- Er der flere søm? - Ja, de er her.
- Har I lyst til en kop te? - Nej, det er ikke mig, Daisy vil se.
- Er I uvenner? - Nej, ikke rigtig.
Vi har aldrig helt været venner.
Du kunne finde en, der er værre.
Det siger alle.
- Hvor er de? - Ude at gå tur.
Jeg ved, at du ved det. Jeg har talt med Edith.
- Hvorfor sagde du ikke noget? - Jeg ville skåne dig.
- Det var Edith, der ville stå frem. - Skal det gøre smudset velduftende?
Hendes historie vidner om mod, anstændighed og loyalitet.
Hun vægter sandheden. Jeg er ikke et barn. Jeg lader mig ikke diktere.
Bertie... Du står foran en vanskelig opgave.
En opgave, som de færreste ville misunde dig.
Du har brug for en respektabel hustru med en høj moral.
- Netop, og det har jeg valgt. - Ediths ry er ramponeret.
Jeg har intet imod hende, men hun har udelukket sig selv. Det ved hun.
Det glæder mig, at du ikke har noget imod hende. Denne samtale er forbi.
- Man sagde, De var her. - Jeg spurgte efter lord Merton.
- Han hviler sig. - Nu forstår jeg, at jeg måtte vente.
Min svigerfar er døende.
Han vil tilbringe sin sidste tid med familien. Er det så svært at forstå?
- Jeg vil høre det fra ham selv. - Det er ikke muligt. Farvel!
Vi skal tilbage. Barnepigen bliver sur. Mor savner os.
- Jeg arbejder. - Også mig.
- Fortæller du Mary om idéen? - Hun vil synes, den er løjerlig.
- Hun har mere fantasi, end du tror. - Du og jeg er outsidere.
- På hver vores måde. - Måske.
Jeg vil gerne have, vi klarer det selv. Gør det noget?
Nej, jeg er taknemmelig. Jeg er klar til at gribe chancen.
Kom.
Sig til mrs. Potter, at mrs. Crawley spiser med.
- Pyt med maden. - Hun laver mad nok til ti.
- Giv Spratt besked. - Ja, hvis jeg kan finde ham.
Han har så travlt for tiden. Han er så optaget.
Så åndsfraværende.
- Hvad var det for noget? - Denker leger Salome og Herodes.
- Smed mrs. Grey dig virkelig ud? - Hun lukkede mig ikke ind. Men ja.
- Er han indespærret? - Måske foretrækker han familien.
Ikke tale om! De har sat ham under lås og slå.
Han er snart væk, og de skulle nødig miste godset. Sådan er det.
- Jeg kan ikke tiltvinge mig adgang. - Hvorfor ikke?
Som min far altid sagde: "Hvis fornuft ikke rækker, så brug magt!"
Se. Jeg håbede, jeg ville gå fri, men sådan skulle det ikke være.
- De er optaget. - Nej. Hvad drejer det sig om?
- Jeg siger ja til at overtage huset. - Så har jeg altså kun én lakaj.
Jeg vil gerne hjælpe til ved særlig lejligheder.
- Jeg har mit livré. - Deres livré bliver her!
Det er pænt af Dem. Mr. Carson er dybt taknemmelig -
- når han er ved sine fulde fem. Hvornår rejser De?
- Der er jo en opsigelsesperiode. - Lad os bare få det overstået.
Så flytter jeg om en uges tid. Jeg giver nærmere besked.
- Mr. Carson, er alt vel? - Jeg har aldrig haft det bedre.
Det passer jo ikke!
Skulle jeg indvie hele verden i mine private forhold?
- Er jeg ikke ved mine fulde fem? - "Deres livré bliver her!"
Der er kun Andrew og mig tilbage, og jeg er ikke en døjt værd.
Din mor skal ikke lege med Marigold uden at kende sandheden.
Hun har nu aldrig leget med mig. Vi har sagt, hvordan landet ligger.
- Var det virkelig nødvendigt? - Jeg er meget stolt af dig.
Der kommer hun. Smil.
Greven og grevinden af Lisburne.
Jeg tror, jeg springer osten over. Hvad med dig, min ven?
Så går vi ind i salonen.
- Er det nu? - Nu hvad?
- Ærede gæster... - Med forlov.
Som mor takker jeg jer, fordi I bakker min søn op i aften.
Han tager et stort ansvar på sig.
Men det beroliger os at vide -
- at vi er omgivet af venner.
Jeg udbringer en skål for jer alle.
Nu har jeg en bekendtgørelse.
- Jeg står over for... - Rejs Dem, eller De mister ham!
Lad mig bekendtgøre denne lykkelige begivenhed.
Min søn har forlovet sig med den skønne lady Edith Crawley -
- som er her med sine forældre. Lad os udbringe en skål for dem.
- Edith og Berties skål. - Edith og Berties skål.
- Andy hjælper mr. Mason meget. - Han kan godt lide ham.
- Ja, men han slider virkelig. - Det er dejligt, du siger sådan.
- Jeg mener ikke noget med det. - Den er god med dig!
- Hvad siger De? - Vi går hjem nu.
Hjem til den sorgløse elskovsrede.
- Håber jeg? - En elskovsrede, javist.
Men intet liv er sorgløst. Godnat.
Det må jeg nok sige!
- Kom det helt bag på dig? - Vi talte sidst sammen i formiddags.
Jeg tilstår gerne, at jeg er forbløffet. Henrykt, men forbløffet.
Det er vist møntet på mig.
- Nej, ingenlunde. - Bare De ikke fortryder det.
Skulle jeg vrage en svigerdatter, som ud over at være fornem og klog -
- er ærligheden selv?
Endelig er der nogen, der ser det.
Hun ville hellere sætte sin position og sin lykke på spil end at lyve.
Det fortjener ros.
- De vil ikke bare tækkes Bertie? - Til dels.
Nu har jeg tænkt over det, og jeg tror, det kan blive vellykket.
- Virkelig. - Pragtfuldt.
Så er det på plads.
- Der er lige en ting til... - Hvad?
Kys mig, for pokker!
- Ved lord Merton, at vi er her? - Nej, og han skal ikke vide det!
De har ikke brug for mrs. Crawley længere. De er snart fri for ham.
- Han ligger ovenpå i dødens skygge. - Hvorfor skulle vi forstyrre ham?
Jeg hørte lady Grantham. Hvorfor har ingen sagt, de var her?
- Hvad laver han her? - Han stod bare op.
- Og hvorfor har du holdt dig væk? - Hun blev forment adgang!
- Er det sandt? - Selvfølgelig ikke.
Vi får din kammertjener til at bringe dine ting hjem til mig.
Det her er unødvendigt. Lad os...
Nej! I har styret os længe nok. Nu tager jeg mig af din far.
- Det er bedre... - Nej! Som min søn elsker jeg dig.
Men jeg bryder mig ikke om dig. Lad mig få fred i min sidste tid.
- Det her er dit hjem. - Ikke mere. Tag det, og nyd det!
Og desuden... Jeg agter at gifte mig med ham snarest muligt.
Det er latterligt.
Mrs. Crawley vil fjerne dig fra din søn og påtvinge dig ægteskab.
Hvad siger du?
Det er vidunderligt.
Og hvem kan indvende noget mod det?
- Tak, Molesley. - Det gik altså godt.
- Hvornår skal I vies? - Til jul. Eller måske nytårsaften.
God idé. Så kan I vågne op i det nye år til et nyt liv.
Mary... Jeg ved, du ringede til Bertie og tante Rosamund.
- Jeg troede ikke på, det var slut. - Hvorfor gjorde du det?
Farmor sagde, at det var en skam for jer begge.
Jeg kan ikke greje dig. Du har været en plage, og nu giver du mig et liv.
Vi er søstre på godt og ondt. Lad os prøve at gøre det bedre fremover.
At lady Edith bliver markise opvejer næsten lady Marys manglende titel.
Hør dig!
- Herskabet går tidligt til ro. - Det kunne jeg også trænge til.
- Tak for hjælpen på gården. - Det er for mr. Masons skyld.
Det glæder også mig.
Jeg ved godt, du ikke føler noget for mig. Lad os være ærlige.
Andy!
Sig det ikke. Han tabte interessen, og nu er du skudt i ham.
Jeg vil godt vædde.
- Mens De var væk... - De tager imod mr. Dawes' tilbud.
- Men vi mister ikke forbindelsen. - Nej, det kan De være sikker på.
Der er bryllup om tre måneder, så ingen fejltagelser!
Fejltagelser sker bare, mrs. Patmore.
- Det var vist dem, fruen mente. - Udmærket.
- Carson! - Lady Rose! Hvor dejligt at se Dem.
Rose! Atticus! Vi ventede jer først om en time.
- Vi fik bagagen lynhurtigt. - De var trætte af os.
- Mary! - Goddag, Henry.
- Hvor er den lille? - Barnepigen ville beholde hende.
- Og barnepiger bestemmer! - De er nogle tyranner.
- Hun mente, hun ville blive syg. - I kan ikke fejre jul sammen.
Hele skibet var julepyntet, men jeg græd hver eneste dag.
Hun ved ikke, at det er jul. Hun er kun tre måneder gammel.
- Jeg har billeder med. Hvor er far? - Han bliver lidt forsinket.
Han glæder sig til at holde tale.
Sødeste Rose! Hvor er det dejligt at se dig. Og Atticus.
Egentlig burde han arbejde. Vi lader, som om vi er her for at more os.
Lad os indlede morskaben med te i biblioteket.
- Jeg skal lige hilse på nedenunder. - Hun har ikke forandret sig spor.
- Et tegn på din omsorg. - Eller svaghed.
- Hvor er hun sød. - Hedder hun Victoria?
Victoria Rachel efter min svigermor og Cora efter lady Grantham.
- Ikke Susan efter Deres mor? - Nej.
Er De ikke lærer nu, Molesley?
- Jeg hjælper til inden brylluppet. - Jeg håber, Carson værdsætter det.
- Anna! Hvornår skal det være? - Om cirka ti dage.
Jeg misunder dig ikke, men det er sjovt bagefter. Det skal man tænke.
- Er Barrow her til brylluppet? - Jeg ved ikke, om han kan få fri.
- Fra sit nye job. - Han hader det.
Overdriv nu ikke. Det er bare lidt stille.
- Du virker bekendt. - Andy. Eller Andrew.
- Jeg deltog ved Deres bryllup. - Han nyder landlivet, ikke?
- Skal lady Mary sætte vand over? - Det er klar, mr. Carson.
- Hvad laver De? - Pas Dem selv.
- Jeg ved, De ikke kan fordrage mig. - Hvorfor skulle jeg ikke kunne det?
Jeg er spændende, eksotisk og dragende.
Uha da! Blander De altid virkelighed og fantasi sammen?
Jeg sætter sandheden højt, til forskel fra Dem.
Til forskel fra mig?
Jeg ved, hvad De skjuler. Hvad vil fruen mon sige til Deres dobbeltliv?
Butler om dagen, skribent om natten. Som dr. Jekyll og mr. Hyde.
- Hvornår fandt De ud af det? - Da lady Edith var her.
- Hvorfor har De ikke sagt noget? - For at skåne Dem.
Men nu bryder jeg mig ikke om Deres tone.
- Hvad vil De gøre? - Det kunne De lide at vide.
Det var dejligt med lord Merton.
Tak for bryllupsgaven. Dickie elsker bøger.
- Hvorfor er han her ikke i aften? - Han tager den med ro. Han er syg.
Sjovt nok virker han kernesund. Han kommer til brylluppet.
- Er han ked af, at Larry får godset? - Nej. Lad bare de unge nyde pragten.
Vi er lykkelige, som det er.
- Jeg skal lede et møde i morgen. - Hvilken slags møde?
Hospitalet har inviteret de lokale. Folk skal vide, hvad der sker.
- Dagen før brylluppet? - Det er højst to timer.
- Atticus og jeg kan hjælpe til her. - Det er ikke problemet.
- Tom og Mary og jeg skal til York. - Vi mangler bare blomsterne.
- Det vil du da være med til? - Hold op!
- Hvad skal vi? - Det finder du ud af.
Carson, må jeg bede om lidt mere vin? Den står lige der.
Andrew klarer det.
Alle aviserne skrev om lady Edith og hendes stenrige markis.
- Det var han ikke, da han friede. - Men han var, da du sagde ja.
Jeg er her ikke nytårsaften. Mrs. Jenkins sørger for teen.
- En kokkepige, der sørger for teen? - Lady Stiles sagde, det var i orden.
- Værsgo. - Tak. Jeg kunne ikke slippe væk.
- Du ser pragtfuld ud, skat. - Vil du ikke have noget mad, far?
Nej tak, jeg spiste i toget.
- Gør det noget, det med blomsterne? - Nej.
- Far hader dit hospitalsarbejde. - Fordi jeg forsømmer ham.
- Det er nok ikke bevidst. - Mænd er ofte bevidstløse.
- Skal vi vente til efter brylluppet? - Nej, hun vil nyde det desto mere.
- Hvad nu? - Vi er ved at genopfinde os selv.
Jeg kan lide jer, som I er.
- Optrådte Carson ikke besynderligt? - Han har ikke været sig selv længe.
Skal vi gå ned og tale med ham nu?
Der er ingen behandling. Men De skal ikke bekymre Dem om det.
Jeg undrede mig ved middagen.
Javel. Der er ingen anden udvej, end at jeg fratræder min stilling.
- Det mener De ikke! - Jeg magter ikke arbejdet længere.
Jeg burde have været mere ærlig over for Dem.
- Jeg vidste ikke, De var her. - De må tale Deres mand til fornuft.
De ved det altså.
Jeg indrykker en annonce efter brylluppet og taler med ansøgerne.
Jeg kan ikke overlade huset og familien til en, jeg ikke stoler på.
- Det er meget drastisk. - Men De bliver da på godset.
De kan overvåge det hele og hjælpe til indimellem.
Jeg ville gerne sige ja -
- men en ny butler vil næppe acceptere det.
Det ville jeg ikke selv.
- Dickie? Hvad skal du på hospitalet? - Taget på fersk gerning.
Du har ikke svaret.
Jeg lever som en svagelig, men jeg føler mig ikke svagelig.
Trods din enestående omsorg burde jeg være alvorligt syg nu.
- Hvorfor har du ikke sagt noget? - Jeg ville ikke give dig falsk håb.
- Hvad sagde dr. Clarkson? - Han tager nogle nye prøver.
- Men lægerne i London har nok ret. - En dyr adresse er ingen garanti.
Så er blomsterne klaret. Brock kigger til dem i morgen.
- Hvor er Bertie? - Hos sin mor.
- Han kunne have spist med. - Det bringer uheld.
- Hvor er Cora? - På det fordømte hospital.
- Hvad har du imod det? - De udnytter hende.
- Hun nyder det. - Og derfor kan de udnytte hende.
Hvad skulle Tom og Henry?
- Kan du køre mig ind til landsbyen? - Det kan jeg gøre.
Det skal være Robert.
- Hvis du insisterer. - Det gør jeg faktisk.
- Sig, hvad det er. - Det er en overraskelse.
- Vi er der nu. - Hvad er det?
- Talbot & Branson Motors. - Det ligner en aktiv virksomhed.
Det er også en rigtig forretning. Der er flere biler på vej.
- Hvordan vil det fungere? - Henry skal være her på fuldtid.
Jeg laver stadig noget med biler. Vi er sammen om det.
- I er altså brugtbilsforhandlere? - Ja, når vi har solgt en.
Ikke noget snobberi. Vi får også nye biler.
Vi ender som fabrikanter. Mr. Rolls og mr. Royce er nogle gode partier.
Har jeg forregnet mig? Skammer du dig over mig? Eller os?
Er du fra forstanden? Jeg kunne ikke være mere stolt.
- Jeg vil aldrig bede om andet. - Jo, du vil, og du får det også.
- Hvad? Er du sikker? - Ja, men nu fejrer vi Edith.
Det lyder, som om der er noget godt i vente.
- Hvad skal vi her? - Er der andre spørgsmål?
- Bliver forsikringen så ophævet? - Nej.
Alle gamle aftaler gælder stadig. Det har De mit ord på.
- Bliver... - Spild ikke grevindens tid.
- Det er det, jeg er her for. - Flytter dr. Clarkson til York?
Ingen grund til bekymring. Han bliver her og tager sig af Dem.
Der vil altså ikke ske de store ændringer.
- Hvad er der? - Det minder om rekonvalescenstiden.
Synes du stadig, de udnytter hende?
Du er nødt til at give slip på hende.
Jeg duer ikke til amerikanske slogans.
Så bare hør her:
I har et vidunderligt ægteskab. Bare se på mine forældres.
Du må ikke ødelægge det ved at bede hende om at vælge.
- Er kaffen klar? - Hvad tager De på i morgen?
En søndagskjole, tror jeg.
- Jeg har ikke noget pænt. - Vås. Vi er også kun tilskuere.
Jeg vil gerne se pæn ud. Så du lady Roses frisure i går?
Dit hår er nydeligt. Du kan jo prøve en ny frisure.
Må jeg gå op lidt før i aften? Måske nu, hvor de er nedenunder.
Hvad vedkommer det sagen?
Så smut med dig. Jeg lader opvasken stå til i morgen.
- Hvad skal du her, Daisy? - Bare hente noget.
Jeg er bekymret for mr. Spratt.
Han brænder sit lys i begge ender og såmænd også på midten.
Det lyder ikke som den Spratt, jeg kender.
Det nye job har ændret ham. Væk er den pålidelige butler.
I stedet en journalist, der sladrer om alle, han kender.
- Arbejder Spratt som journalist? - Det troede jeg, De vidste.
Jeg var sikker på, han havde spurgt Dem om lov.
Ved vi på hvilken publikation?
Ja, det er lady Ediths blad. Jeg har faktisk et lige her.
Og slået op på den rigtige side. Meget belejligt.
Uha. Jeg føler mig ansvarlig. Jeg skulle nok have holdt min mund.
- Men sandheden vil jo ud. - Altid. Det vil den altid.
De må ikke være for hård, når De afskediger ham. For hans skyld.
Hvorfor skulle jeg dog afskedige ham, Denker?
Hvorfor skulle jeg dog gøre det?
- Sæt dig nu lidt ned. - Det har jeg også sagt.
Hvor har du været? Vi skal nå i kirke.
Jeg tager ikke med. Jeg har ikke noget tøj, så jeg passer køkkenet.
Det er, fordi Andy ikke er interesseret. Han har afvist hende.
Hvorfor har du kappen nede om ørerne. Hvad er der galt?
- Ikke noget. - Tag den af. Tag den af nu!
- Hvad har du lavet? - Daisy!
Lad hende være. Jeg taler med hende senere.
- Grin bare. Det er for din skyld. - Hun vil blæse mig et stykke.
Ikke så sært, du er alene. Du forstår dig overhovedet ikke på kvinder.
Tænk, at det her sker for mig.
- Er børnene klar? - Baxter kigger til dem.
Marigold er på Brancaster, når I kommer hjem fra bryllupsrejsen.
- Børnene er klar om lidt. - Vi skal klæde om.
Jeg vidste ikke, man skulle børste det, mens man blæste.
Sæt dig nu ned.
- Hvordan ser jeg ud? - Du ligner Clara Bow.
- Andy, vil du hjælpe med lagenet? - Lad mig. Lad mig nu pylre!
Tak.
- Jeg tror, vi har været ude af takt. - Jeg ved ikke, hvad du mener.
Hvis du mener det, så lader vi det ligge.
Men hvis ikke, så lad os prøve at gå i takt.
En lille ny og en ny forretning... Hvornår var jeg sidst så lykkelig?
Ti stille. Jeg fortæller ikke flere hemmeligheder.
Så fandt Edith alligevel lykken.
Meget kan gå galt, men de kan blive ganske lykkelige.
Det er den engelske udgave af 'en lykkelig slutning'.
- Hvorfor er englændere, som de er? - Nogle siger, det er vores historie.
Jeg giver nu vejret skylden.
- Værsgo, miss Edmunds. - Er det ikke for langt oppe?
- De har reddet hendes liv, om nogen. - Jeg ansporede hende til at arbejde.
Vi kan godt lide stærke kvinder. Jeg forsikrer Dem. Vældig godt.
Jeg flytter mig om lidt, men jeg vil bare sige, at jeg har fået svar.
- Har han ikke anæmi? - Jo.
- Det er jo ikke nogen overraskelse. - Det er ikke perniciøs anæmi.
- Han har jernmangelanæmi. - Så skal jeg altså ikke dø?
De skal passe på Dem selv, men De skal ikke dø. I al fald ikke af det.
- Så slap De væk? - Trædemøllen venter.
- Kan De enes med folk? - Der er ingen folk at enes med.
Men er det ikke bedre end at være i krig med hele verden?
- Hvad er der galt? - Her er bare lidt varmt.
- Hvor ser du henrivende ud. - Far...
Troede du, at det her ville ske?
Jeg er ikke sikker. Måske.
Du har altid overrasket mig, men at finde den rette er et lykketræf.
Jeg forguder ham. Er du klar over det?
Lad mig få lov at være lidt stolt. Jeg skal nok falde til ro.
Du må være så stolt, du vil, så længe, du har lyst til.
Jeg kan ikke sige, at jeg havde det på fornemmelsen.
Det ene øjeblik kender vi knap hinanden, og nu er vi i familie.
- Må dine forældre ikke vide det? - Når Edith er rejst, må alle.
- Bliver I bedre venner nu? - Du er så sentimental.
- Men gør I? - Det angår ikke dig.
Vi er søstre, og søstre har hemmeligheder.
Vi er samlet her for Guds åsyn og foran denne menighed -
- for at forene disse to i den hellige ægtestand -
- som er indstiftet af Gud, da mennesket var i sin uskylds dage -
- og som ingen derfor skal give sig ind i overilet -
- letsindigt eller tankeløst -
- men ærbødigt, taktfuldt, velovervejet, besindigt -
- og gudfrygtigt.
Hvis nogen har indsigelser imod dette ægteskab -
- skal han stå frem nu -
- eller for altid tie stille.
- Så er den sidste i vej. - Jeg synes, det er en bedrift.
- Skønt det ikke er min fortjeneste. - Men det er en veludført opgave.
Ved du, hvad der også er veludført? Dit formandsarbejde.
- Jeg overværede mødet i går. - Uden at hilse på!
Jeg havde travlt med at se på. Og ved du hvad? Jeg var meget stolt.
- Sig ikke noget, du ikke mener. - Jeg mener det.
Du har ben i næsen, og jeg er heldig, at du er min hustru.
- Så skal jeg ikke opgive det? - Det ville du ikke gøre alligevel.
Men det er meget rarere, hvis det er med din velsignelse.
De skal op nu.
De er ikke færdige. Tilbage i ovnen.
Nej, ikke endnu!
Må jeg få noget bittersalt? Maven driller lidt.
Alle er i sving. Det var en dejlig vielse. Lady Edith blev afsat!
Og frøken Marigold er på vej til Brancaster, så alt tegner lyst.
Ti hellere stille.
- Får hun det mon at vide? - Når hun er klar.
- Bare du ville sætte dig ned. - Jeg går lige op med hårtørreren.
Jeg går nu.
Jeg flytter ind på gården. Jeg siger ikke, hvad jeg ellers har besluttet.
Andy, få så det der ovenpå!
Må jeg få nogle flere glas?
- Jeg kan ikke hælde skidtet op! - Carson! Er alt vel?
- Jeg... Om forladelse. - Pjat!
- Jeg kan skænke. - Lad mig.
- Mr. Barrow, De er her som gæst. - Jeg vil gerne hjælpe.
Carson, jeg har løsningen.
De og mrs. Hughes bliver boende, og Barrow bliver butler.
De kan styre det hele som altid. Hvad siger De?
- Godset betaler Dem pension. - Barrow mangler ikke erfaring.
Nej, det kan jeg ikke påstå. Jeg har oplært ham.
Nå, Barrow... Vil De gerne være butler her?
Meget gerne.
Barrow arbejder opsigelsesperioden ud og starter her, når det passer.
- Jeg vil ikke pånøde Dem noget. - Og jeg vil ikke presse Dem.
Herren har fundet en løsning. Lad os glæde os over det.
Med forlov.
- Anna! Jeg håber ikke, du arbejder. - Jeg kommer med hårtørreren.
Min hat er så stram. Kan vi mon udvide den?
Lad mig prøve.
- Du godeste! - Vandet er gået... Godt.
- Ingen grund til panik. - Jeg må hjem, hvor mine ting er.
Du kan låne en natkjole af mig. Lad os få dig af tøjet.
- Det her virker forkert. - Det kan vi ikke tage os af nu.
Bates!
- Bates? Bates! - Mr. Talbot.
Der er De. Det haster! Eller måske ikke.
- Hvad mener De? - Undskyld.
Anna er i lady Marys værelse, og dr. Clarkson er der.
Åh gud!
Hun kan ikke føde nu. I lady Marys soveværelse! Ikke tale om!
Spratt... Denker har fortalt mig alt om Deres klumme.
Jeg ville ikke have sagt noget. Jeg troede, fruen vidste det.
Mon dog!
Fremover vil jeg spørge Dem til råds om påklædning og gæstebud.
Hvem vidste, at vi havde en ekspert i kælderen?
Taler!
- De begik en fejl. - Hvad?
Hun bryder sig ikke om at være forudsigelig.
- Hvis du mener det, skal det fejres. - Jeg flytter ind på gården.
- Så håber jeg, vi ser mere til Dem. - Det ved jeg nu ikke.
Det tror jeg, De gør.
Vi skal op og høre talerne.
Det er mig en fornøjelse at lykønske den smukke markise af Hexham.
Men først et telegram fra hendes mormor -
- den skrækindjagende mrs. Levinson.
"Jeg havde gerne været der, men jeg er for gammel til at stå til søs."
"Gud velsigne jer begge. Mormor."
- Jeg savner hende på en måde. - Ja. Men også kun på en måde.
- Vi får et vidunderligt liv. - Sker det her?
- For Edith og Bertie, brudeparret! - Brudeparret!
- Skal Mary have et glas op? - Føder kammerpigen i hendes seng?
- Det var ikke planlagt. - Hvilke liv er det?
Jeg går derop. Og et til mig.
Han er sød. Held og lykke med bilerne. Ikke at De har brug for det.
Alle har brug for held.
- De tager af sted nu! - Det vil jeg ikke gå glip af. Kom!
- Jeg skal prøve ikke at skuffe dig. - Elsk ham. Det vil ikke skuffe mig.
Nyd det, min skat. I skal ikke bekymre jer om noget.
Det er underligt at føle sig så lykkelig.
- Det har jeg vist aldrig prøvet før. - Det kommer du til i mange år.
- Skynd jer, hvis I skal nå toget. - Kast den, ellers betyder det uheld.
Er I klar?
Der var De søreme heldig.
Tillykke.
Tak, Baxter.
Du ser henrivende ud.
- Vi ses snart. - Vi ses.
Jeg håber ikke, De er mismodig.
Downton bliver noget andet uden Dem ved roret.
Verden er en anden, og Downton Abbey må følge med.
Sørg for, at der er rigeligt at skåle i nedenunder.
Lad mig benytte lejligheden til at ønske Dem og fruen godt nytår.
Ingen ønsker Dem medgang stærkere end jeg.
Vi er Dem meget taknemmelige.
Det håber jeg, De ved. Meget taknemmelige. For alt.
Jeg vil gerne arbejde, hvis jeg kan for den lille.
Barnepigen kan passe ham om dagen. Der kommer også en lille Talbot.
Lady Mary og mr. Talbot skal med ned og skåle godt nytår.
- Det her er til Dem. - Det er pænt af Dem.
- Er klokken så mange? Er Edith kørt? - Ja, for længst. Er det den lille?
Ja. Jeg er blevet far, og jeg har fået en søn.
Vi har fået en søn, John.
- Tillykke. - Undskyld, at jeg ligger her.
- Vi er væk snarest muligt. - Tænk ikke på det. Vi går ned nu.
Godt nytår.
- Mor vil finde det lidt aparte. - Måske. Ved du, hvad jeg tror?
Jo mere tilpasningsdygtige vi er, jo nemmere vil det gå.
Godset er trygt i Marys og Henrys og Toms hænder.
Edith har rejst sig af asken og kan kysse sin prins. Kan vi ønske mere?
Et langt og lykkeligt liv, hvor vi kan følge børnene.
Og hvorfor ikke? Man ved aldrig, hvad der venter.
Men jeg tror, vi har en god chance.
Hurtigt!
Værsgo. Så er det lige før.
- Det var godt, du blev her. - Det var pænt af dig at spørge.
Det er dit kongerige nu. Din landsby.
Dit hospital.
Og jeg synes, du klarer det vældig fint.
- Godt nytår. - Godt nytår.
- Godt nytår, alle sammen. - Godt nytår.
Godt nytår.
- Det bliver et andet liv. - Lad os gøre forsøget, Charlie.
- Godt nytår. - Godt nytår, Elsie.
- Vin, mrs. Hughes? - Ja tak. Godt nytår.
- Og godt nytår til Dem. - Godt nytår.
Godt nytår.
Man smiler. Vi skåler for fremtiden, hvad den end måtte bringe.
Hvad ellers? Vi bevæger os fremad, ikke tilbage.
Havde vi blot et valg.
Danske tekster: Kirsten Elvig Hansen